СПЕКТРИ ВІДБИВАННЯ РІЗНИХ ДІЛЯНОК ПОВЕРХНІ В ОБЛАСТІ КРАТЕРА МАРСІЯ НА ВЕСТІ - Ричагова, В. В.; Слюсарев, І. Г. (Одеські астрономічні публікації, 2025)
Кратер Марсія розташований у приекваторіальній частині астероїду (4) Веста та є однією з наймолодших і найкраще збережених ударних структур з виразною складною морфологією та значними спектральними варіаціями. У межах квадранту Av-8 Marcia переважають два морфологічно та спектрально відмінні типи поверхневих утворень — поклади ямчастих ударних структур (PIDs) та ділянки «помаранчевої» речовини (OMPs), які надають цінну інформацію про еволюцію поверхні після удару. Використовуючи відкалібровані зображення бортової камери Framing Camera (FC) місії NASA Dawn, отримані під час орбітальних фаз HAMO та LAMO, було проаналізовано за допомогою методу колориметричних відношень (C(438 нм/749 нм) і C(749 нм/917 нм)) спектральні характеристики PIDs та OMPs. На основі відкаліброваних зображень Level 1b побудовано та проаналізовано спектри відбивної здатності відповідних поверхневих утворень. Результати показують, що як PIDs, так і OMPs характеризуються вищим альбедо, червонішим спектральним нахилом та глибшою смугою поглинання піроксену на 0,9 мкм порівняно з навколишнім матеріалом, проте їх спектральні ознаки суттєво відрізняються порівняно одне з одним. PIDs, як правило, мають глибші смуги поглинання поблизу 0,9 мкм і більшу варіативність відбивної здатності, тоді як OMPs демонструють стабільно червоніший нахил спектра та нижчі значення відбиття на довжині хвилі 438 нм. Просторово обидва типи утворень часто спостерігаються разом у південно-західних околицях кратера Марсія, де також розташовані потокові структури. Наші результати підтверджують, що одночасний аналіз карт колориметричних відношень C(438 нм/749 нм) і C(749 нм/917 нм) є ефективним методом для розрізнення OMPs та PIDs.