ПІВНІЧНО-ПІВДЕННА АСИМЕТРІЯ АКТИВНОСТІ СОНЯЧНИХ ПЛЯМ ПІД ЧАС МІНІМУМУ МАУНДЕРА - Криводубський, В. Н. (Одеські астрономічні публікації, 2025)
Важливим ключем до вивчення впливу варіацій сонячної активності на клімат Землі є мінімум Маундера (кінець XVII століття), під час якого спостерігалося надзвичайно мало сонячних плям. Застосування методу аналізу рідкісних подій до цих спостережень призвело дослідників до висновку, що появі сонячних плям у мінімумі Маундера був притаманний слабкий за амплітудою 22-річний цикл. Концепція безперервності магнітних циклів у цей час також підтверджується вимірюваннями космогенних радіонуклідів у природних наземних архівах. Тому сьогодні вважається, що впродовж мінімуму Маундера циклічна магнітна активність Сонця не припинялася, хоча амплітуда циклів була досить низькою. У моделі αΩ-динамо це може бути пов’язано з тим, що величина магнітної індукції тороїдального поля, збудженого радіальним диференціальним обертанням у сонячній конвективній зоні (СКЗ), у цей час не досягла порогового значення, необхідного для підйому магнітних силових трубок на поверхню Сонця (нелінійний режим динамо). Проаналізовано можливі фізичні механізми, що описують пригнічення процесу динамо в інтервали часу, коли сонячних плям не спостерігалося. Запропоновано сценарій для пояснення північно-південної асиметрії магнітної активності впродовж мінімуму Маундера. Ключову роль у запропонованому сценарії відіграє особливий характер внутрішнього обертання Сонця, виявлений в геліосейсмологічних експериментах. Згідно з даними геліосейсмології СКЗ природно поділена на полярні і екваторіальні домени з протилежними знаками радiального градієнта кутової швидкості. Крім того, радiальний градієнт кутової швидкості проникає у глибинні шари стабільної променистої зони нижче СКЗ. Врахувавши ці дані показано, що αΩ-динамо збуджує дві гармоніки (дипольну та квадрупольну) тороїдального поля в СКЗ, які циклічно змінюють свій напрямок. Водночас глибинний Ω-ефект у променистій зоні створює тороїдальне поле стаціонарної орієнтації. Сумарне магнітне тороїдальне поле (динамо-поле СКЗ + поле променистої зони), що піднімається до поверхні Сонця завдяки магнітній плавучості, може сприяти північно-південній асиметрії активності сонячних плям.