ДІАГНОСТИКА ДЖЕРЕЛ ГЕОМАГНІТНИХ ВАРІАЦІЙ ДЛЯ СУПЕРШТОРМУ 10–13 ТРАВНЯ 2024 Р. - Сумарук, Т. П.; Реда, Я. (Одеські астрономічні публікації, 2024)
У роботі викладено результати аналізу магнітосферно-іоносферних джерел геомагнітних варіацій для супербурі 10–13 травня 2024 року. Дана подія відбулась у максимумі 25 циклу сонячної активності Вольфа та на початку 100 річного циклу геомагнітної активності. У даний період будуть відбуватися супербурі подібні до бур жовтня–листопада 2003 р. Оскільки геомагнітна активність відстає від сонячної на 1–2 роки, її максимум очікується біля 2026 року. Для аналізу зовнішніх джерел варіацій використано одномінутні значення польських та українських геомагнітних обсерваторій найбільш інформативної сітки INTERMAGNET. Ідентифікацію джерел геомагнітних варіацій проведено за даними про зміну горизантальної (східної) компоненти вектора напруженості магнітного поля Землі, спокійної сонячно-добової варіації. Індекси геомагнітної активності Dst, AL, AU, AE взяті з міжнародних центрів даних та за модельними розрахунками. У даній роботі нами використано модель Міда для визначення впливу струмів на магнітопаузі (інші моделі дають співмірні значення). Вплив системикільцевого магнітосферного струму, струму в хвості магнітосфери і ін. в першому наближенні обчислювався за допомогою Dst – індекса та його широтної залежності (у нашому випадку використано закон косинуса широти). Діагностовано вплив магнітосферних джерел та авроральних іоносферних електроструменів та струмів їх розтікання у середні широти. Вичислено величину вкладу кожного джерела: величина магнітосферної складової для даної бурі становить близько 80%, іоносферної – 20%.