МОНІТОРИНГ ШТУЧНИХ КОСМІЧНИХ ОБ'ЄКТІВ ЗА ДОПОМОГОЮ УКРАЇНСЬКОЇ МЕРЕЖІ ОПТИЧНИХ СТАНЦІЙ - Романюк, Я.О.; Шульга, О.В.; Шакун, Л.С.; Кошкін, М.І.; Вовчик, Е.Б.; Білінський, А.І.; Козирєв, Є.С.; Куліченко, М.О.; Крючковський, В.Ф.; Кашуба, В.І.; Коробейнікова, О.О.; Мелікянць, С.М.; et al. (Одеські астрономічні публікації, 2021)
У статті описано успіхи та виклики у діяльності української мережі оптичних станцій (УМОС) за останні роки у сфері астрометричних спостережень штучних космічних об’єктів, як на низькій орбіті над Землею (ННО), так і на геостаціонарній орбіті (ГСО). Необхідно відзначити, що з моменту запуску першого супутника в 1957 році багато космічних апаратів, а також тисячі відпрацьованих ступенів ракет, частини корпусів та інше перебувають в навколоземному просторі. Це створює напруженість в ближньому космічному просторі. А крім того багато об’єктів, які запущені в ближній космічний простір мають подвійне призначення, що становить загрозу безпеці країни. Тому моніторинг космічного простору стає надзвичайно важливою задачею, як з точки зору захисту своїх космічних апаратів від зустрічі з космічних сміттям так і з військової точки зору. Більшість країн, які піклуються про безпеку своїх супутників та своєї території, створюють системи космічної ситуаційної обізнаності (СКО) та проводять моніторинг ближнього космічного простору. На даний час і в Україні також є потреба у створенні такої системи. Досвід УМОС та основні результати, отримані мережею, можна вважати першим кроком до створення СКО України. УМОС було створено у 2012 році як спільне партнерство організацій, зацікавлених у супутникових спостереженнях для наукових цілей та практичному моніторингу навколоземного космічного простору. Основною метою УМОС було (і залишається на сьогодні) поєднання розробки та вдосконалення науково-технічних засобів із регулярними оптичними (позиційним та/або непозиційними) спостереженнями. Короткий перелік обладнання, яким здійснюють спостереження штучних космічних об’єктів члени УМОС, наведено в таблицях. У статті перераховані програми спостережень, використані методи та отримані результати. На закінчення узагальнено переваги спостережень штучних космічних об’єктів за допомогою мережі.