ЕВОЛЮЦІЯ ТА СПАЛАХОВА АКТИВНІСТЬ СОНЯЧНОЇ АКТИВНОЇ ОБЛАСТІ КЛАСУ КЕРРІНГТОН NOAA 13664 ТА ЇЇ ВПЛИВ НА ЗЕМЛЮ - Кондрашова, Н. М.; Пасечник, М. М.; Осіпов, С. М.; Пішкало, М. І. (Одеські астрономічні публікації, 2024)
Ми проаналізували часову та просторову еволюцію та спалахову активність активної області (AО) NOAA 13664 та її вплив на Землю. Велика група сонячних плям, яка її утворила, безумовно належала до класу Керрінгтона. Область з’явилася в південній півкулі сонячного диска 1 травня 2024 р. Кількість сонячних плям швидко зростала, їх площа збільшилася від 40 до 2400 мільйонних частин сонячної півкулі. Починаючи з 7 травня АО мала складну мультиполярну конфігурацію магнітного поля. 8 травня в ній відбулися сонячні спалахи інтенсивністю X1.0, M8.7 і M9.9, які викликали корональні викиди маси (КВМ). Ці КВМ досягли Землі 10 травня, спричинивши сильні та екстремальні геомагнітні бурі з яскравими та дуже тривалими полярними сяйвами. Ця подія була класифікована як геомагнітна буря G5, що робить її найсильнішою бурею з 2003 року. 9-11 травня відбулися спалахи інтенсивністю X2.3, X1.5, X4 та X5.8, кожен з яких викликав КВМ. Випромінювання від спалаху X5.8 спричинило глибоке короткохвильове радіозатемнення над Тихим океаном. 14 травня на західному лімбі Сонця відбувся спалах класу X8.7, на той момент найпотужніший у 25-му сонячному циклі. КВМ, яке утворилося, спричинило короткохвильове радіозатемнення над Америкою. 9 травня під час спостережень на сонячному горизонтальному телескопі імені Ернеста Гуртовенка Головної астрономічної обсерваторії НАН України отримано спектрограми спалаху X2.3 у його головній фазі. Активна область 13664 вийшла за межі сонячного диска і повернулася 29 травня. Вона була перенумерована як NOAA 13697. 31 травня та 1 червня AR створила три X-спалахи: X1.1, X1.4 і X1.0. Кожен з них утворив КВМ, які зменшили потужність короткохвильових передач на всіх частотах нижче 30 МГц. Радіація від спалаху класу M9.8 8 червня іонізувала верхню частину земної атмосфери, спричинивши глибоке короткохвильове радіозатемнення в західній частині Тихого океану. 24 червня AR13664 знову повернулася. Це була її третя подорож по сонячному диску. Її перенумеровали на NOAA 13723. Хоча АО вже була фрагментована до частки свого колишнього розміру, її магнітний компонент продовжував створювати потужні сонячні спалахи. 23 червня в АО стався спалах M9.3, КВМ від якого спричинив помірне короткохвильове радіовимкнення в Західній Європі та Африці. Загалом AR13664 під час своїх трьох проходів по диску Сонця створила 198 спалахів класу C, 87 спалахів класу M і 17 спалахів класу X. Детально вивчаючи еволюцію цієї гіперактивної області NOAA 13664 та її вплив на Землю, ми вдосконалюємо нашу здатність прогнозування сонячної активності та попереджати про екстремальні явища космічної погоди, які вона викликає.